Tukholma 1975
"Voitto tai kuolema."
"Se on sissin tunnuslause myös tässä latteassa tilanteessa."
"Elämään ja kuolemaan pätevät samat säännöt."
"Me, jotka emme luovu taistelusta, joko voitamme tai kuolemme, ―
mutta emme koskaan kuole häviten."
"Kaikkihan me kuolemme, mutta miten?"
"Olennaista on myös se, miten olemme eläneet."
"Taistellen sikoja vastaan, ihmisen vapauttamisen puolesta."
"Vallankumouksellisina, elämää rakastaen ja kuolemaa halveksien."
"Minulle se on tarkoittanut kansan palvelemista. RAF."
Mikä se on? ― Holger Meinsin jäähyväiskirje.
Hän kirjoitti sen viisi päivää ennen kuolemaansa.
Tai siis saneli sen.
Milloin he tulevat? ― Pian.
Millaista apua he tarvitsevat? ― Kuljetusta, ruokaa, majoitusta.
Ei mitään mullistavaa. Ehkä tiedusteluapua. En oikein tiedä.
Mikä meidän tehtävämme oikeasti on? Theo?
Tiedämme tarkalleen, mitä teemme.
Emme osallistu itse iskuun. ― Ei sillä ole väliä.
Olemme yhtä lailla syyllisiä, jos autamme heitä.
Ketään ei satuteta, jos toverimme vapautetaan.
Älä puhu hullujasi, Stene.
Olet hitonmoinen pelkuri.
Tätähän olemme odottaneet.
Vai kuinka?
NELJÄS MIES
Tukholma nykyaika
Välikohtaus on ohi.
Tilanne lähetystöalueella on palaamassa normaaliksi.
Palokunta jatkaa tästä.
Ulotit tutkinnan niiden kahden miehen ruumiiseen ―
maamme rikoshistorian törkeimpiin kuuluvassa jutussa.
Ohlssonia ja Welanderiako tarkoitat? ― Millä perusteella?
Armeijakollegojen vihjeestä.
Oliko sotilastiedustelulla sormensa pelissä?
Armeijalta tulee vihjeitä harvoin. ― Eikö totta?
Kysyin heiltä, mistä tiedot ovat peräisin.
Saksan tiedustelupalvelun, BND:n, pojilta.
Bundesnachrichtendienst.
Katarina Holm on terrorisminvastaisesta yksiköstä.
Saksan―tuntija, tutkinut Stasia. Olen tuntenut hänet kauan.
Saiko hän vihjeen meidän sotilastiedustelultamme?
Sellaista ei satukaan joka päivä.
MUST puolestaan oli saanut tiedot BND:ltä.
Hapankaali―CIA:lta, kuten sitä kutsutaan.
Poliisihuumoria. ― Olemme jonkin tärkeän jäljillä.
Olet varmasti oikeassa.
Lars Björnin kotiseura?
Lars? ― Mies ei pitänyt Lasse―nimestä.
Sitä en tiennytkään. IK Kometen. ― Helvetti.
Olen tutkinut lähemmin Welanderia ja Ohlssonia.
Olen melko varma, että kolmas nimi on Theo Tischler.
Tischler. ― Menestyvä rahamies ja Ohlssonin hyvä ystävä.
Entä neljäs nimi? ― Ei vielä tietoa.
Ota selvää. Minä kysyn Bergiltä, mitä sanottavaa hänellä on asiasta.
Neljäs mies.
Katso samalla, onko siellä mainintaa minusta.
Ihan huvin vuoksi. ― Vanhoissa Stasin arkistoissako?
Mahtavatko vanhat syntini olla tallella? ― Selvä.
Lars Martin Johansson tässä, hei.
Olemme tainneet tavatakin. Onko miehesi kotosalla?
Niinkö?
Syöpäklinikallako? Ovatko asiat niin huonosti?
Saako häntä käydä katsomassa?
Ei se mitään. Voin käydä joku toinen päivä.
Kiitos, hei.
Miten johtaja voi? ― Eipä tässä mitään.
Tarkoitan entistä johtajaa. Onko hänen tilansa huonontunut?
Siltä vaikuttaa.
Miten pahasti asiat ovat?
Hän tekee kuolemaa. ― Hittolainen.
Käytkö usein sairaalassa? ― Joka päivä.
Olette tunteneet kauan.
Paras kaikista pomoistani.
Asustelet mukavasti.
Näytät voivan hyvin. ― Niinpä. Olen tavannut naisen.
Kelpo naisen. Hän on suomalainen.
Maanläheinen.
Riuskat otteet. Töissä kotipalvelussa.
Olemme suunnitelleet asunnon hankkimista Espanjasta.
Siellä kuuluu olevan lämpimämpää.
Emme kylläkään asu yhdessä.
Paras säilyttää sopivan viileä etäisyys.
Hän on varsin räiskähtelevä luonne.
Eri osoitteet ovat toimivan suhteen salaisuus.
No, miten voin olla avuksi?
Tämä olisi oikeastaan ollut Bergin heiniä, ―
mutta mennään asiaan ja muistellaan menneitä sitten.
Länsi―Saksan suurlähetystö.
Länsi―Saksan?
En ollut Säpossa vielä silloin.
Olin vanhalla "rosvo―osastolla".
Entä kun aloitit Säpossa?
Olin mukana tutkinnassa 1989.
Tutkin Bergin käskystä erään Kjell Ohlssonin murhaa.
Miksi Berg oli kiinnostunut Ohlssonista?
Banaanikärpänenkin olisi pystynyt päättelemään, ―
että länsisaksalaiset saivat apua kotimaisilta kyvyiltämme.
Ohlsson kuului heihin, ja sen Berg käsitti välittömästi.
Ihmettelet varmaan, miksi Ohlssonia ja kumppaneita ei otettu kiinni.
Osuit naulankantaan. ― Olisit kysynyt Bergiltä.
Oli varmasti monta syytä siihen, ―
miksi Ohlssonia ja hänen tovereitaan ei napattu.
Politiikka ei ole vahvimpia puoliani, ―
mutta jos minulta kysytään...
Kysyn sinulta.
Se olisi ollut kiusallista monille tahoille, ―
sillä Ohlsson oli työskennellyt meidän laskuumme.
Hän piti silmällä opiskelijanpiruja, ―
jotka eivät tyytyneet vain viskomaan meitä tomaateilla.
Berg lemppasi Ohlssonin lähetystöiskun jälkeen.
Miksei Ohlssonia kuulusteltu?
Katsottiin, että hän oli liian syvällä toimeksiantajansa riveissä.
Siksi hänet jätettiin rauhaan.
Hän oli jopa palkkalistoillamme ulkopuolisena avustajana.
Miksi Ohlssonin avustajiakaan ei otettu kiinni?
Ohlssonin takia.
Mieheen ei haluttu koskea, ―
ja siksi muutkin pääsivät pälkähästä.
Tiedän, että olet poistanut neljä nimeä tutkinnasta.
Welanderin ja Ohlssonin nimet ―
kirjattiin sinne hiljattain uudestaan.
Tiedätkö jotakin siitä?
Ei harmainta aavistusta.
Tuskinpa Berg olisi sallinut moista.
Vielä yksi asia.
Ohlsson, Welander ja Tischler. Kuka oli neljäs mies?
Muistatko Stridhiä?
"Rauha mihin hintaan hyvänsä" ―tyyppiäkö?
Jututa häntä.
Tiedätkö Stridhin?
Juuri se samainen laiskamato.
Mene käymään hänen luonaan.
Tukholma 1989
Olkoon onneksesi...
Voi kiitos!
Olettepa herttaisia.
Oletko sukkasillasi? ― Pää kiinni. Mitä asiaa?
Ajattelin tutkia Ohlssonin paperit. ― Taasko?
Ehkä jotain jäi huomaamatta. ― Ei minulta.
Kävikö joku kunnolla läpi hänen puhelinmuistionsa?
Tutki se sitten hitossa A:sta Ä:hän. Ö:n voit unohtaa.
A:sta Ä:hän? ― Anaaliakrobatiasta äijärakkauteen.
Käy läpi myös kirjaimet B, G, H, K, P, R ja S.
Böögi, fagotti, fägäri, ―
gay, homofiili, klaavapuolen poika, perätuuppari...
Kiitos, riittää! ― Pederasti, suoleen möykyttäjä...
Antaa olla. ― Muista myös v niin kuin vaseliini.
Olipa hyvää.
Voisitko lainata kenkiä? ― En.
Piru vieköön!
Jumalauta!
Täältä tullaan, kulta. Mitä ruokaa?
Yritin olla vitsikäs. Olisit nauranut edes leikisti.
Tosi hauskaa, Bo. Istu siihen.
Toin vähän sapuskaakin. ― Kiitos.
Eipä kestä. Miten menee? ― Huonosti.
Tranströmer. Ei...
Mies näyttää vain laskeskelleen osakekauppavoittojaan.
Näissä valokuvissakaan ei näy yhtikäs mitään.
Ihan turhia.
Hän kuvasi ja teki muistiinpanoja, joilla ei ole mitään merkitystä.
Kuka hän oli? Kuka tunsi hänet?
Oliko hänellä yhtään ystävää?
Tarkkailija? ― Tirkistelijä?
Järjestelmällinen lähes pedanttisuuteen asti.
Perheetön.
Vieraammat kunnioittivat, mutta lähemmät tutut inhosivat häntä.
Paha ihminen.
Nyt hän makaa ruumishuoneella. ― Murhattuna.
Ehdin käydä läpi miehen työhuoneen kansiot.
Kolmessa tunnissa. Amfetamiinillako sinä käyt?
Ohlsson oli viime vuosina tehnyt satoja osakekauppoja ―
ja saanut voittoa lähes joka kerta.
Ilmeisesti Tischlerin avustuksella.
Kollega talousrikososastolta kertoi, ―
että Tischler käytti Ohlssonia bulvaanina likaisissa kaupoissaan ―
ja palkitsi tämän ojentamalla avustavan kätensä.
Laitonta, mutta vaaratonta. ― Kunhan molemmat pitävät suunsa.
Mitä Tischler hyötyi siitä?
Se miljardööri ei ole pikkurahan puutteessa.
Ehkä hän vain auttoi vanhaa kaveria. ― Oliko kyse ainoastaan siitä?
Niin, minä autoin häntä. Ei siinä ollut sen kummempaa.
Autoin mielelläni, vaikka hän olikin alun perin Stenen kaveri.
Vaikeusastetta on turha yliarvioida.
Tällä vuosikymmenellä ―
näiden yhtiöiden pörssikurssi on noussut tuhat prosenttia.
Siis vaikka olisi vain heittänyt tikkaa side silmillä.
Minä olen perehtynyt tarkemmin hoitelemiimme yhtiöihin, ―
ja niillä on kenties mennyt vieläkin paremmin.
Raha ei ole pahitteeksi. Naiset käyvät tunnetusti kalliiksi.
Minulla ei ole kokemusta merimiespukuisista pojuista, ―
mutta oletan, että heidän kanssaan ei selviä yhtään halvemmalla.
Tunnetko ketään Ohlssonin kumppania nimeltä?
Kjell oli hiton salaperäinen tyyppi.
Hän veti taatusti verhot eteen ennen kuin alkoi tuuppia takaa.
Voin kuvitella.
Oli ilo auttaa komisariota, vaikka asia olikin ikävä.
Jatkan töitäni, jos siinä oli kaikki.
Yksi pikkujuttu vielä.
Älä pahastu. 26.toukokuuta... ― Olin Lontoossa koko päivän.
Palasin seuraavana päivänä. Sihteerini voi vahvistaa.
Tyttöä katselee mielellään vähän pidempäänkin.
No niin. Löydän kyllä itse ulos.
Oli hauska tavata. Ehkä nähdään toistekin.
Sten Welander, kiitos.
Terve, Stene. Onko se iljettävä komisario käynyt sinun luonasi?
Varsinainen sika ja homofoobikko. Luuli Kjelliä hintiksi.
En oikaissut.
Niin. Ellei niillä ole parempaa, voidaan olla rauhassa.
Milloin tutustuit uhriin? ― Yli 20 vuotta sitten.
Ohlsson oli oppilaitani. Opetin sosiologiaa yliopistossa.
Hän oli pari vuotta minua vanhempi.
Hän tuli vaatimattomista oloista.
Järjestin hänelle töitä laitokselta.
Miten usein tapasitte?
Vuosien mittaan noin kerran, pari kuussa.
Jatkuvastiko? ― Ei.
Saattoi mennä puolikin vuotta, ettei edes puhuttu.
Ehkä 200 kertaa 20 vuodessa.
Siis keskimäärin kerran kuussa.
Osaan kyllä laskea. ― Sepä hyvä.
Oliko hänellä muita läheisiä ystäviä, joita hän tapasi useammin?
En oikein ymmärrä kysymystä. ― Ei kai se niin vaikea ollut?
Sanoit "läheisiä" ja "useammin".
Toistuvuus ja läheisyys eivät tässä yhteydessä ole samoja asioita.
Jos puhutaan toistuvuudesta, ―
hän varmaan tapasi Theo Tischleriä useammin kuin minua.
Tischler neuvoi Ohlssonia yksityisissä raha―asioissa.
Minä esittelin heidät toisilleen. Seurustelimme kolmisinkin.
Tunnepuoleen liittyen voin todeta, ―
että käsittääkseni Ohlssonilla ei ollut yhtään läheistä ystävää.
Vai sillä lailla.
Entä naisia? ― Anteeksi kuinka?
Tapailiko hän naisia?
Tietääkseni Kjell ei tapaillut naisia siinä mielessä.
Vai niin. Miksei?
Ehkä häntä ei kiinnostanut.
Oliko hän kiinnostunut miehistä? ― Enpä usko.
Kai sentään joskus ihmettelit asiaa? ― De mortuis nil nisi bene.
Siis mitä? ― De mortuis nil nisi bene.
Tarkista sitten Kungsholmenilla.
Kokous odottaa. Viimeisen kysymyksen voit unohtaa.
Minulla on alibi.
Tässä on sihteerin lista päivällisvieraista. Ole hyvä.
Löydät varmaan ulos saattamatta.
Saatanan besserwisser.
Joku oli oksentanut pyyheliinaan. ― Tiesin sen jo perstuntumalta.
Kyseinen henkilö ―
oli syönyt kalaa, perunaa ja vihanneksia.
Hitto, luulin että se oli kassleria. ― Lisäksi kahvia ruoan päälle.
Nuttua niskaan, Späckis. Meidän piti käydä Ohlssonin tallelokerolla.
Tosiaan, hitto vieköön.
Sieltä voi löytyä namupaloja. ― Kuinka niin?
Ohlssonilta voi odottaa mitä vain.
Seksipäiväkirjoja, kultaisia anaalitappeja, ―
nimilista niistä, joiden suun mies halusi tukkia.
Pikkupoikia, mustia palleja ―
ja loverboy joka perii kaiken ja toivoo siksi ukon kuolemaa.
Herkkä poliisivainuni sanoo, ―
että jos joku tutkii tallelokeroaan tunnin, kuten Ohlsson perjantaina, ―
siellä on kuumia, mehukkaita salaisuuksia.
Vitun helvetti!
Hitto vieköön. Mies on tyhjentänyt sen.
Varsin ilmeistä. ― Mikä niin?
Ajatellen, että lokero on tyhjä.
Suksi sinä kuuseen!
Saatana!
Tarjoilija!
Konstaapeli.
6 senttiä 12 vuotta vanhaa Macallania. Tai tuo 18―vuotiasta.
Vai onko vielä vanhempaa, vaikka satavuotiasta?
Komisario Johansson tarjoaa. ― Samaa minulle.
Kerro vanhalle aseenkantajallesi, mitä sinulla on meneillään.
Selvittämätön murha. ― Vanha kunnon murha.
Kiintoisaa, ellei kyse ole siitä hiton Palme―sopasta.
Jutussa on valitettavasti muutamia ongelmia.
Aloita isoimmasta ja selitä lyhyesti.
Bäckström.
Väkivaltayksiköstäkö? ― Niin. Hän johtaa tutkintaa.
Voi hyvä luoja! Onnea vaan.
Hän on saanut päähänsä, että kyseessä oli homomurha.
Kiitos.
Kippis!
Pidä varasi, Jarnis. Älä milloinkaan sotke asioita.
En usko että kyse on seksistä. ― Vaan...?
Rahasta. ― Raha on hyvä arvaus.
Paras on juoppohulluus ja toiseksi paras on seksi.
Raha tulee hyvänä kolmosena.
Uusi kollega uskoo, että kysymys on vallasta.
Vallasta vallan vuoksi tai vallankäytöstä lähipiiriin.
Ei mitään poliittista. ― Onko hän nätti?
Mitä?
Onko kollegasi nätti? ― Hetkinen.
Sanoinko, että hän on nainen?
"Sanoinko?" Nyt ainakin sanoit.
Ihan nätti.
Vähän jäyhä ja turhan hintelä minun makuuni. ― Hyi hitto!
Laihat naiset ovat vitsaus.
Tiedäthän sen amerikkalaisen, ―
joka putosi opiskelija―asuntolan ikkunasta?
Turvallisuusosasto tarkkaili häntä. Yksi kollegoista oli nuori tyttö.
Erikssonko?
Liikutko vakoilijan kanssa? Onko hänessä ainesta?
Nopea, rohkea, nokkela. ― Mutta hintelä.
Kaikkea ei voi saada. ― Kyllä voi.
Bon appétit. ― Kiitos.
Arvaapa mitä minä olen tehnyt? Mennyt naimisiin.
Mitä ihmettä? Pitää kai sitten onnitella.
Onnittele pois. ― Onnea.
Kiitos. ― Terveisiä Pialle.
Pirunmoinen salailija.
Emme kuulu enää komisario Späckströmin tiimiin.
Palaamme omaan yksikköömme.
Mitä nyt sitten tapahtuu? ― Ei mitään.
Bäckström pui homoteoriaansa, ―
kunnes käsittää olleensa koko ajan väärillä jäljillä.
Tutkinta päätyy kansioon ja hyllyyn pölyä keräämään.
Noin vain? ― Noin vain.
Vai niin.
Kuka se sitten on? ― Itse tekotavassa on jotain outoa.
Ohlsson tunsi tekijän ja luotti häneen ―
tai ei ainakaan pelännyt häntä.
Welander, Tischler ja siivooja ovat poissa laskuista.
Kuka hitto se on?
Kaverini, tai oikeastaan paras ystäväni...
Lars Martin Johansson, Ådalenin teurastaja.
Hänellä on pirunmoinen kyky nähdä, miten asiat liittyvät toisiinsa.
Joskus se on suorastaan pelottavaa.
Hän sanoo aina, että murhajutuissa on turha kysellä motiivin perään.
Meillä on ollut monta yhteistä juttua, ―
eikä hän muistaakseni ole erehtynyt kertaakaan.
"Mutta..." ― Tällä kertaa hän taitaa olla väärässä.
Oletko nähnyt tätä? Tässä on jotain eriskummallista.
Lue kääntöpuolelta. ― "Neljän joukko".
Joukko? Eihän Ohlsson ollut joukossa viihtyvää tyyppiä.
Se on ainoa kuva, jossa hän on yhdessä muiden kanssa.
Miksi Johansson on mielestäsi väärässä?
Tässä tapauksessa motiivin selvittäminen on olennaista.
Kun se selviää, löytyy Ohlssonin murhaajakin.
Niinkö luulet?
Tukholma 1975
Anteeksi se äskeinen.
Se oli tyhmästi sanottu.
Kuule.
Voisit edes katsoa minua.
Sano, mitä minun pitää tehdä.
Sanonko suoraan?
Porvarispentu juoksee lääkäri―isin hoiviin heti kun alkaa polttaa.
Älä. Ole kiltti ja mene.
Ymmärräthän, että se sattuu jos petät minut.
Hei. ― Tervetuloa.
Tukholma nykyaika
Alaisesi lähettivät hiljattain vihjeen ―
siitä vanhasta Länsi―Saksan lähetystöjutusta.
Kerro vähän lisää siitä.
Vihje tuli amerikkalaisilta ystäviltämme.
Tapaamme silloin tällöin ja vaihdamme kuulumisia.
Tämä juttu tuli esille joulukuun tapaamisessa.
He antoivat tiedon ja käyttivät kuriirina BND:tä.
Ei sen kummempaa.
Etkö yhtään ihmetellyt? ― Mitä tarkoitat?
Niin vanha juttu.
Sille on tuskin uhrattu ajatustakaan vuosikymmeniin.
Saitte kaiketi vihjeen myös parista kauan sitten kuolleesta henkilöstä.
Welanderista ja Ohlssonista. ― Tietoja tihkui enemmänkin.
Amerikkalaiset olivat analysoineet perusteellisesti tietoja, ―
joita saivat saksalaisten päästyä käsiksi Stasin arkistoihin.
He vertasivat tietoja omaan aineistoonsa.
He olivat vakuuttuneita siitä, ―
että saisivat selville ne henkilöt, jotka olivat yhä kiinnostavia.
Mainitsivatko he nimiä?
Eivät. Nuoria 70―luvun radikaaleja.
Sittemmin menestyneitä, kunnon kansalaisia, ―
jotka eivät ole selvittäneet menneisyyttään.
Juuri siksi he voivat olla kiinnostavia sekä meille että teille.
Paljon kiinnostavampia nyt kuin silloin, ―
kun he ravasivat kaiken maailman mielenosoituksissa.
Kerro nimi.
Keneltä sait tiedot?
Tiedät varsin hyvin, miksi jätän vastaamatta tuohon.
Ikävä kyllä kysyn, kunnes vastaat. En aio antaa periksi.
Tämä ei kuulu tapoihin.
Mutta...
Koska juuri sinä kysyt...
Syntyi Unkarissa toisen maailmansodan aikana.
Pakeni USA:han vuoden 1957 vallankumouksen jälkeen.
1956.
Michael Liska, lempinimi The Bear.
Karhu antoi siis kuulua itsestään.
Hän tarjosikin aitoa tavaraa.
Päivää, herra Liska.
Miten sait nimen "Rauha mihin hintaan hyvänsä"?
Tuo ei ollut hauskaa.
Lapsi on tyttäreni kolmas eli "Kolmonen".
Miten lasten hankkiminen voi olla muotia? ― Älä kysy lapsettomalta.
Oletko naimisissa? ― En. Asun kissan kanssa.
Ehkä ihmettelet, miksi tulin puheillesi. ― Aavistelen.
Turvallisuuspoliisi on jututtanut minua vain kerran aiemmin ―
30―vuotisen poliisinurani aikana.
Persson. Syynä oli Länsi―Saksan lähetystön valtaus, kuten kai nytkin.
En voi kertoa syytä.
Minä kirjoitin siitä. ― Niinkö?
En ole niin laiska kuin väitetään. Säästän kaikki paperit.
Oletko lukenut niitä? ― En. Oliko se muistio?
Oli. Otin siitä kopion, ehkä hieman sääntöjen vastaisesti.
Onko sinulla se vielä?
On. Voit tulla mukaan.
Herttainen tyttö. Mies oli paljon vanhempi.
Saimme radiokutsun.
Oli kevät 1975. Länsi―Saksan suurlähetystöstä tuli puhelu.
Gärdetissä oli havaittu oudosti pysäköity, musta auto.
Mikäs täällä on tilanne?
Mainio, kiitos kysymästä.
Saanko nähdä ajokortin?
Tämä on isän auto.
Selvä. Olkaa ihmisiksi. ― Jep.
Pidä huoli, etten enää ikinä syö kateenkorvaa.
Se kuulemma ehkäisee syöpää.
Sanoinko jo, että Berg on huonona?
Menen huomenna katsomaan häntä.
Etkö enää ikinä voi kertoa minulle, mitä puuhailet töissä?
Sehän on järjetöntä. ― Haluatko että joudun vankilaan?
Vielä pahempaa.
Voisin joutua vankilaan jo siitä, ―
että vastasin äskeiseen kysymykseesi.
Entä jos saisit kahvia?
Ja vähän konjakkia. ― Ei onnistu.
Ja vähän...
Mitä haluat tietää?
Onko kaikki tämä minun?
Voi ei!
Johansson.
Miksi Stridh kopioi oman muistionsa?
Hän käsitti, että tapaus oli historiallinen.
Historia kiehtoo häntä.
Sain kuulla Churchill―sitaatteja kahvikupin ääressä.
"Vastatuulessa voittamaton, myötätuulessa sietämätön", ―
totesi Winston Churchill sotamarsalkka Montgomerysta.
Tiesitkö, että Churchillin suosikkiseura oli West Ham?
En. ― Kuka suomalainen pelaa siinä?
Tässä on tärkeämpääkin... ― Et siis tiedä.
Jääskeläinen.
Mitä hän kirjoittaa?
Jäsentely ja kieli ovat hiomattomia, ―
mutta hän on merkinnyt muistiin auton rekisterinumeron.
Tarkka mies. ― Kuten sinäkin.
Ajankohta ja paikkakin on mainittu.
Auto oli isohko Mercedes vuosimallia ―73.
Auton omisti lääkäri George Stein, ―
joka asui Östermalmin Riddargatanilla.
Eikä siinä kaikki.
Autoa ajoi Sten Welander, syntymävuosi 1947.
Welander? Kappas vain.
Taisi selvitä, kuka se neljäs mies on.
Hän oli siinä Gärdetin autossa.
Pelkääjän paikalla istui George Steinin tytär, Helena.
Helena Stein, tietysti.
Neljäs mies olikin siis nainen.
Helena Stein, puolustusministeriön valtiosihteeri.
Syntynyt 1958.
Työskenteli aiemmin ulkoasiainministeriössä, ―
jossa vastasi lähinnä sotamateriaaliasioista.
Valtiosihteereiltä vaaditaan korkea luotettavuusaste.
Ennen viran saamista hänen taustansa tutkittiin, ―
ja hän selviytyi puhtain paperein.
Valtioneuvoston kanslia haluaa nyt uuden selvityksen.
Tällä kertaa selvitetään aivan kaikki ja mahdollisimman pian.
Miksi? ― Palaan siihen.
Lewin huomasi, että Stein mainittiin ―
Länsi―Saksan lähetystön valtauksen yhteydessä 1975.
Vuonna 1975 Stein on ollut kuudentoista korvilla.
Radikaali nuori nainen. Ei mahdoton ajatus.
Olisiko 16―vuotias osallistunut ―
sodanjälkeisen historiamme pahimpaan terrori―iskuun?
Monet toimintakykyisistä jäsenistä... ― Toimintakykyisistä?
... eurooppalaisissa terroristi― järjestöissä olivat tuolloin naisia.
Ehkä hänellä oli poikaystävä, joka manipuloi häntä.
Se on yksinkertaisempi selitys.
Yksinkertaista se usein onkin, jopa latteaa.
Mikä niin? ― Elämä.
Voisitko mennä jo konkretiaan? Pitää ehtiä Ladies Night ―esitykseen.
Lähetystövälikohtaukseen oli siis sekaantunut neljä ruotsalaista.
Steinin mainitsinkin jo.
Theodor Tischler, edesmennyt Sten Welander ―
ja Kjell Ohlsson.
Kjell Ohlsson? ― Ohlsson murhattiin 1989.
Tischler ja Welander poistettiin tutkinnasta heti alkumetreillä.
Murha on yhä selvittämättä.
Onneksemme paikalla sattuu olemaan Eriksson, ―
joka oli tuolloin mukana tutkinnassa.
Se oli ensimmäinen murhajuttuni, eikä kovin onnistunut.
Minä ja Bo Jarnebring. ― Ole hyvä ja kerro.
Muistaakseni Ohlsson ei ollut kovin pidetty.
Hän eli hyvin eristynyttä elämää.
Motiivista kiisteltiin.
Osan mielestä syynä oli miehen seksuaalinen suuntaus.
Millainen suuntaus? ― Bäckström piti sitä homomurhana.
Minä ja Jarnebring uskoimme, ―
että Ohlsson oli saattanut kiristää jotakuta.
Oliko Stein mukana Ohlssonin murhatutkinnassa?
En usko, että häntä mainittiin.
Mitä se sitten tähän kuuluu?
Hyvä kysymys. Mitä se tähän kuuluu?
Ei ole tarkoitus ratkaista vanhaa murhaa ―
ja näpäyttää kollegoja, vaan..
Vaan?
Ehkä olen väsynyt, virkavammainen ja vainoharhainen, ―
mutta Stein saa puhtaat paperit vasta kun olemme varmistaneet, ―
ettei hänellä ole lisää luurankoja kaapissa.
Tarkistetaan, ettei mitään ole jäänyt huomaamatta.
Muistakaa pyytää aina lupa minulta, ―
ennen kuin teette mitään, mistä voi koitua harmia minulle ja muille.
Lupako? ― Tuliko selväksi?
Tuli.
Miksi Stein?
Pääministeri aikoo nimittää Helena Steinin puolustusministeriksi.
Eikä sanaakaan tästä kenellekään. Onko selvä? Ei sanaakaan!
Steinin puolustuspoliittisen näkemyksen kulmakiviä ovat ―
aseidenriisunta, puolueettomuus ja Nato―vastaisuus.
Rusettipaita, avokkaat ja vekkihame ―
tasapainottavat radikaaleja mielipiteitä.
Hänen näkemykseensä tuskin sopii se, ―
että Ruotsi toimittaa puolustusmateriaalia USA:lle, ―
Natolle ja muille läntisille demokratioille.
Monet yhtyvät mielellään hänen näkemykseensä.
Stein taisi päästä puolustusministeriöön ―
melko heppoisin perustein.
Hän on lahjakas ja tarkka siitä ―
että puhuu näistä asioista peri― aatteellisin ja ideologisin termein.
Stein oli vielä pelkkä lapsi lähetystön valtauksen aikoihin.
Siinä mielessä häntä voi pitää uhrina, ―
jota lähes kaksi kertaa vanhempi miesystävä käytti hyväkseen.
En pitänyt Welanderista.
Hän oli teeskentelijä. Vaarallinen tyyppi.
Vietteli nuoria tyttöjä yhteiskuntavaikuttajan imagollaan.
Vietteli? ― Halusi panoja.
Niinhän me kaikki siihen aikaan.
Elämäntilanteet vaihtelevat.
Eivät kaikilla. Minun sukulaiseni ovat paikoilleen jämähtäneitä.
Totta, se pätee vain joihinkin.
Steinin suhteen olen pyytänyt kollegojani olemaan tarkkoina.
Teidän ja myös Steinin kannalta on tärkeää, että ei hutiloida.
Kerron lisää viikon kuluttua. Sitten voit kertoa pomollesi.
Hyvä.
Turvallisuusuhkamme ovat monitahoisia.
Siksi meillä on oltava laaja valmius.
Moni pitää puolustusvoimiamme silkkana vitsinä.
Se on heidän mielipiteensä.
Maanpuolustus on minulle sydämenasia.
Sinulle kaavaillaan uutta tehtävää hallituksessa.
Minäkin olen lukenut siitä.
Onko sinua pyydetty ministeriksi? ― Ei.
Siis ei vielä?
Hemmetin upea mimmi.
Mitä se tähän kuuluu?
Edennyt taatusti reittä pitkin, kuten äiti aina sanoo.
Mies? Lapsia? ― Ei ole.
Miksei meiltä saa näitä pieniä suklaavaahtonalleja?
Todella hyviä. Makeita ja pehmeitä kuten koko Ruotsi.
En tiedä...
Tämä ei ole enää hauskaa.
Aiemmin tunsin itseni...
... jaloksi ja ritarilliseksi.
Työssä oli hohtoa.
Oli myrkkykärkisiä sateenvarjoja ja salaisia postilaatikoita.
Siinä oli tyyliä.
Nyt käytetään satelliitteja ―
ja tarkkaillaan pieniä vihreitä pisteitä, ―
jotka liikkuvat isolla näytöllä.
Ja lennokkeja.
Niitä helkkarin lennokkeja.
Ne ovat kamalan...
... rahvaanomaisia.
Muistatko kun istuimme iltaa täällä ―
silloin kun Berliinin muuri murtui?
Seurasimme tapahtumia televisiosta. Muistatko?
Siitä on aikaa.
Surkuhupaisaa, että nyt meistä on tullut itäsaksalaisten kaltaisia.
Vainoharhaisia ja epäileviä.
Ilmiannamme ja tarkkailemme naapureitamme.
"Miksi hän opettelee lentämään?"
"Tuossa parrassa on jotain outoa."
Tarkkailemme ja kuuntelemme...
... kaikkia emmekä ketään.
Valvontaa ja salakuuntelua.
Loputonta tarkkailua.
Et ikinä arvaa, mitä nimiä listalla on.
Voin kuvitella. ― Et voi.
Sano pomollesi, että sivuuttaa sisäpiirit.
Oli jännittävää käydä läpi niitä kansioita ―
ja verrata niitä omaan aineistoomme.
Stasi―jutut olisivat mahtuneet tulitikkuaskiin.
Arvotonta kamaa lähes kaikki tyynni.
Kiitos muuten avusta Steinin jutussa. Siitä oli paljon apua.
Ruotsin tiedustelupalvelu onnistui lopulta.
Taidat pitää Steinista. ― Hän on kyvykäs.
Pomojeni mukaan liiankin kyvykäs. ― Niinpä kai.
Et ilmeisesti hyväksy sitä. ― Mitä niin?
Tapaa, jolla asiaa käsitellään.
Ei sinun tarvitsekaan hyväksyä. Riittää, että mukaudut.
Tämä on näitä isoveljen varjopuolia.
Johtajalle on tullut toimitus. ― Tikittääkö se?
Siinä on nauhoja. ― Tunsitko tuojan?
En. Pitkä, hieman nukkavieru mies.
Persson.
Hän pyysi sanomaan, että ne kannattaa kuunnella.
Olet huijannut minua ja valehdellut kaikesta.
Olet täysi sekopää. Murhaaja.
Helena, et saa soittaa minulle töihin.
Vihaan sinua.
Sen kun, mutta rauhoitu nyt äläkä soita enää.
Menen poliisin puheille ja ilmiannan sinut.
Sinut, minut ja meidät kaikki. Käsitätkö? Meidät kaikki!
Varoitan sinua. Ryhdistäydy, tai tämä päättyy huonosti.
Sten...
Siinä puhuivat siis Sten Welander ja Helena Stein.
Tämä on nauhoitettu kolme vuotta myöhemmin.
Tischler. ― Minä täällä.
Ihmettelen, miten voit olla kuin mitään ei olisi tapahtunut.
Mitä minun sitten pitäisi tehdä? ― Sinullahan on suhteita.
Huolehdi siitä, ettei meistä jää jälkiä.
En halua pilata elämääni enää yhtään enempää.
Tässä on vähän toinen sävy.
Stein.
Haloo?
Kjell?
Kjell? Tiedän, että se olet sinä.
Älä soita minulle enää!
Mitä sinä haluat?
Minulla on aimo annos tietoa Steinista. ― Lyhyesti, kiitos!
Selvä. Lähetystöiskun aikoihin Helena Stein oli vasta täyttänyt 17.
Aiemmin syksyllä hän oli alkanut seurustella Welanderin kanssa.
Mies oli 27 ja kahden lapsen isä.
Stein oli nuori radikaali, joka liikkui vasemmistoporukoissa.
Hän päätyi kommunistipuolueeseen ―
ja toimi myös FNL:ssä ja KRUM:issa.
Miten hän päätyi valtiosihteeriksi juuri puolustusministeriöön?
Armeija tuskin iloitsi nimityksestä.
Joku hallituksessa halusi ehkä näpäyttää armeijaa.
Perhe ei ilahtunut tytön puuhista ja toivoi tämän järkiintyvän.
Joka ei nuorena ole punainen, on sydämetön.
Joka on vielä vanhanakin punainen, on aivoton.
Niin isäni tapasi sanoa.
Stein suoritti juristin tutkinnon huippuarvosanoin ennätysajassa.
Päätettyään harjoittelunsa asianajotoimistossa ―
hän istui käräjiä Tukholmassa.
Viisi vuotta valmistumisensa jälkeen ―
Steinista tuli Asianajajaliiton jäsen 27―vuotiaana.
Hän aloitti työmarkkina―asioista. ― Entä yksityiselämä?
Hän on elänyt yksin jo pitkään. Lapsia ei ole.
Punaisena lankana kulkee hänen vahva poliittinen toimintansa.
Aina vasemmistolainen.
Tukholma 1975
Haluatko kokeilla?
Tämä on hauskaa.
Suomennos: Tarja Kurki Yle